Filmen er fiktion, men bygger på kendsgerninger.
Herre Jesus Kristus, du har I det underfulde sakramente-
- efterladt os et minde om din lidelse.
Giv os at ære dit legeme og blods hellige mysterier-
- således at vi uophørligt føler din forløsnings frugt i os.
Du, som lever og råder i al evighed.
Amen.
GUD VÆRE LOVET
Juni 2014
Vi skal af sted. Marie!
"Jeg hedder Alexandre Guérin. Er 40 år, gift og far til fem børn-"
- som går på Lazaristes i Lyon, hvor min hustru er lærer.
Trods tvivl og modsætningsforhold-
- opdrager jeg mine børn i troen på Jesu kærlighed.
For nylig traf jeg en anden far på skolen.
Vi var spejdere sammen på Saint Luc og mindedes skolen og lejrene.
Han stillede mig et spørgsmål: 'Pillede fader Preynat også ved dig?'
Spørgsmålet er anledningen til min henvendelse.
Jeg går lige til sagen. I min tid som spejder, fra jeg var 9-12 år-
- befølte fader Bernard Preynat mig gentagne gange.
Jeg stoppede til spejder, da han ville tvinge mig til onani i Portugal.
Herre, jeg er uværdig til at modtage dig-
- men sig blot et ord, så er jeg helbredt.
- Jesu Kristi legeme. - Amen.
Jesu Kristi legeme.
"Historien slutter ikke der. Jeg har nu erfaret-"
- at fader Preynat er vendt tilbage til egnen for år tilbage-
-og arbejder med 11-12-årige.
Jeg har forsøgt at tilgive og har levet med det, men er plaget af spørgsmål:
Vidste De det? Blev han straffet? Fik han en dom?
Hvorfor arbejder han stadig med børn? Det er bekymrende.
"Ærbødigst, Alexandre Guérin."
"Pierre Durieux gav mig Deres besked."
Frygtelig historie. Jeg forstår godt, De var så længe om at nedfælde det.
Tak for Deres tillid. Mine tanker går til Deres børn og Deres familie.
Må ingen i familien lide under disse handlinger.
De kan kontakte Régine Maire-
- som taler med folk, der er blevet forulempet af en præst.
Må Herren lede os gennem det og helbrede dårligdomme i sin kirke.
"Philippe Barbarin."
Om lørdagen tog han mig ind i mørkekammeret.
Oppe for enden af trappen til højre. Der var mørkt og fredeligt.
Han lukkede døren og holdt om mig.
Han stak hånden ned i mine marineblå shorts.
Jeg stod helt stille.
Han holdt mig tæt ind til sig. Helt tæt.
Han kyssede mig på halsen, gned sig mod mit ben-
-og sagde: "Jeg elsker dig."
Han sagde, det var vores hemmelighed. Altid venligt.
Så gik jeg ud til de andre.
Jeg følte mig underligt stolt af at være hans udvalgte.
Mine forældre og deres venner sagde, at han var en eksemplarisk præst.
Hvor længe stod det på?
Indtil vi var i Portugal i 1986.
På den årlige sommerlejr, han arrangerede for St. Luc-spejdere.
Jeg holdt mig fra ham hele ugen.
Undgik at være alene med ham af frygt for at blive bedt om at gå med ham.
Han prøvede at få mig med, men jeg fandt på undskyldninger.
Så var der en fodboldturnering.
Der var ingen i lejren. Heller ikke i de telte, hvor vi sov.
I halvlegen skulle jeg hente mine piller.
Hans krænkelser havde givet mig en kronisk lidelse.
Fader Bernard følger efter mig.
Han får mig til at lægge mig ned og lægger sig ved siden af mig.
Jeg kan mærke hans tykke mave mod mig, og så starter det igen.
Han kysser mig med tungen.
Han lyner mine bukser ned-
- tager hånden ned i dem og gnider sig mod mig-
-mens han stønner højt...
...og fører min hånd hen til sin penis.
Der er ingen, og han virker mere insisterende og ophidset.
Jeg hører nogen og griber chancen.
Jeg ser pludselig klart. Jeg går tilbage til fodboldbanen.
Undskyld.
Tak for Deres betroelser, Alexandre.
Den slags har fundet sted og gør det desværre stadig.
Dengang gjorde man det, at man forflyttede præsten.
- Kender De fader Preynat? - Ja, af navn. Ikke personligt.
Fortsæt bare.
- Hvad så? - Jeg fortalte det.
- Hvad sagde hun? - Hun lyttede, og vi bad.
Du bør forklare børnene det.
- Tror du? - De stiller spørgsmål.
De kan se, at du er ked af det. Især de ældste.
Jeg følte, at mine forældre sendte mig til spejder for at slippe af med mig.
Farfar og farmor svigtede dig da ikke.
- De beskyttede mig heller ikke. - Og derfor går vi ikke til spejder?
Nemlig.
Fortalte du farfar og farmor det?
Først da jeg var 17 år, men det interesserede dem ikke.
- De ville ikke have skyldfølelse. - Måske.
Jeg har talt med psykologen,
og Barbarin synes, jeg skal møde præsten.
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal. - Måske beder han om forladelse.
Kan du tilgive ham?
- Det ved jeg ikke, om jeg kan. - Hvorfor gør du det her, far?
For at stoppe det.
Og for at I skal vide, at I aldrig skal være bange for at fortælle den slags.
"Goddag, fader. Jeg talte med Alexandre i sommer."
Han virker ikke bitter. Ifølge kardinalen vil De gerne møde ham.
Det vil gøre det nemmere for ham at komme over det.
Vil De selv kontakte ham? Kommer De nogensinde til Lyon?
Alexandre er ofte i Paris med sit arbejde.
På forhånd tak, og Gud velsigne Deres embede.
"Deres hengivne, Régine Maire."
Forbarm dig over mig, Herre, og tilgiv mine synder.
"Goddag, Régine, og tak for Deres mediation."
Jeg møder gerne Alexandre, hvis han ønsker det.
Måske kan De spørge ham, hvornår han kan-
- så tager jeg til Lyon. Vi må finde et sted at mødes.
Måske foretrækker han, at jeg kontakter ham.
"Tak for Deres bønner. Bernard."
"Preynats svar er positivt, Alexandre."
Han vil gerne komme til Lyon og møde Dem, når De kan.
De kan mødes på stiftskontoret, hvor vi to mødtes.
"Venlig hilsen, Régine Maire."
"Godt nyt, om end foruroligende."
Jeg er i Paris. De får besked, når jeg er tilbage.
"Stiftskontoret er udmærket. Jeg vil gerne have, at De er til stede."
- Vil du aflyse? - Jeg ved det ikke rigtig.
Hun nævnte et mislykket møde mellem en præst og hans kvindelige offer.
- Hvad gik galt? - Det sagde hun ikke.
- Du er bange. Det er forståeligt. - Nej.
- Ikke bare bange. Jeg er vred. - Over hvad?
Måske benægter han, at det fandt sted.
- Så er det formålsløst. - Den risiko må du løbe.
Du fortryder det, hvis ikke du gør det.
Jeg vil have, at han tilstår, og at stiftet, Barbarin og de andre hører det.
Så tag af sted.
DEN KATOLSKE KIRKE I LYON
Goddag, fader. Tak, fordi De kom.
- Goddag, Alexandre. - Goddag, fader.
Hvordan har du det?
- Er du ved godt helbred? - Jeg har det fint.
- Régine siger, at du arbejder i Paris. - Ja, for en bank.
- Er du gift? - Ja.
- Har du børn? - Ja. Fem.
Glimrende. Det glæder mig, at du har fået familie.
En stor familie.
Kan De huske, hvad De gjorde mod mig, da jeg var barn?
Om lørdagen i mørkekammeret fra 1983 til 1986?
Ja.
- Kan De huske i Portugal? - Ja, Alexandre.
I teltet? De tungekyssede mig, holdt mig tæt ind til Dem-
- tog tøjet af mig, rørte ved mit lem og fik mig til at røre ved Deres.
Det er en skamplet på mit liv, jeg har måttet leve med.
Jeg har følt mig tiltrukket af børn, og det er smertefuldt for mig.
For Dem? Hvad med mig?
Jeg ved, at jeg har gjort børn ondt, men det er en sygdom.
Jeg har prøvet mange behandlinger.
- Var der andre børn som mig? - Ja.
Der var mange. Især i spejderbevægelsen.
Det var andre tider.
Vil De offentligt stå frem og indrømme, at De krænkede mig?
Det betyder meget for mig.
Det forstår jeg godt, Alexandre. Men offentligt...
Jeg vil gerne undgå de voldeligheder, det kan medføre.
For nogle år siden blev jeg overfaldet i haven til mit hus på landet-
-af voldelige, hysteriske forældre.
- De krænkede deres børn. - Derfor skal man ikke gribe til vold.
Er De klar over, hvad De selv siger? De må forstå, at De er pædofil.
Deres vrede er intet mod den smerte, De har påført deres børn.
Fader Preynat...
Har De noget at tilføje?
Nej.
Er der noget, De vil sige til Alexandre?
Nej.
- Alexandre? - Nej, jeg har ikke mere.
Godt. Så bedes De rejse Dem op.
Fader vor, du som er i himlen. Helliget vorde dit navn, komme dit rige.
Ske din vilje som i himlen, så og på jorden.
Giv os i dag vort daglige brød, og forlad os vor skyld-
-som også vi forlader vore skyldnere.
Og led os ikke i fristelse, men fri os fra det onde.
Amen.
Hil dig, Maria, fuld af nåde. Herren er med dig.
Velsignet er du iblandt kvinder og velsignet er dit livs frugt, Jesus.
Hellige Maria, Guds moder, bed for os syndere-
-nu og i vor dødstime.
Lad det blive sådan. Amen.
- Farvel, Régine. - Tak, fader.
Hej, min ven.
- Hej, drenge. - Hej, far.
Han er snu.
Han ved, forældelsesfristen er 30 år, og at der ikke kan ske ham noget.
Han tilstod over for en repræsentant for kirken, så Barbarin kan bortvise ham.
- Lad os håbe det. - Barbarin er et godt menneske.
Han er magtfuld og fordømmer pædofili i kirken.
Stiftet har vidst det gennem alle årene uden at gøre noget.
Du burde også aflægge forklaring, så de ved, jeg ikke er det eneste offer.
- Jeg ved ikke rigtig. - Det er du nødt til. Skriv til dem.
Isabelle er bange for sladderen. Det ville gå ud over vores ægteskab.
- Det bliver inden for kirken. - Præcis. Du kender hendes familie.
"Endnu en gang tak, frue. Det har ikke været nogen let situation for Dem."
Men tænk på børnenes mørke fortid.
Når en pædofil tilstår, falder tanken på tilgivelse-
-men også på tabt uskyld.
"Jeg beder for Dem. Alexandre."
- Hvad? - Hun svarer ikke.
Det er weekend. Hun svarer på mandag.
- Jeg ventede øjeblikkelige sanktioner. - Han tilstod. Hun gjorde sit arbejde.
- Nu må Barbarin tage affære. - Bare hun fortæller det hele.
Optog hun det? Eller tog noter?
Nej. Men jeg er ikke bekymret.
"Alexandre, tak for Deres besked. Jeg har villet skrive."
Mødet var en start.
Jeg havde forventet, at han ville bede om tilgivelse.
Men er præster i stand til det? Jeg føler mig lille i alt det her.
Jeg håber, De har sluttet lidt fred med en pinefuld fortid-
-selv om såret stadig er åbent.
"Gud heler det, hvis vi ikke kradser i det, men det er der."
Hun nævner slet ikke Barbarin. Hun forventer ingen anger.
- Jeg må blive ved. - Ja, det er for let sluppet.
Det med ikke at kradse i såret... Hun er en køn psykolog.
"Jeg føler ingen fjendtlighed eller had-"
- men vi skylder kirken at tale om det uden frygt og skam.
Fader Preynat er pædofil, uanset hvornår det fandt sted.
Jeg beder til, at kardinal Barbarin har mod til at bekæmpe denne plage.
Jeg håber, Barbarin vil tale med mig. Overbring ham venligst den besked.
Mine sønner, Victor og Gauthier, får en kopi af denne mail.
"De skal firmes på lørdag og støtter mig i kampen for sandheden."
"Som De ønskede, har Régine Maire overbragt mig Deres mail."
Formålet med mødet var, at han skulle bede om tilgivelse.
Jeg begriber ikke, han ikke gjorde det. Naturligvis vil jeg tale med Dem.
Efter firmelsen er De velsagtens sammen med familien.
Men vi kan da hilse på hinanden og eventuelt finde et andet tidspunkt.
"Lad os bede for de unge firmander. Philippe Barbarin."
Ved dåben har du udfriet dem fra synden.
Genfødt dem af vand og Helligånd.
Udgyd nådigst Helligånden over dem.
Giv dem til overflod den ånd, som hvilede over din søn, Jesus-
-giv dem visdoms og forstands ånd-
- råds og styrkes ånd, kundskabs og fromheds ånd-
-og opfyld dem med gudsfrygts ånd.
Ved Kristus, vor frelser, i al evighed.
Gauthier.
Vær beseglet med Helligånden, Guds gave.
Victor.
Vær beseglet med Helligånden, Guds gave.
Drengene var så søde. Og Barbarins prædiken var smuk.
- Vi skal mødes og tale om Preynat. - Mener du det?
- Det betyder meget for mig. - Det er over 30 år siden.
- Jeg har brug for at tale med ham. - Hvorfor besvære ham med det?
Fader Preynat omgås stadig børn, mor.
Han er gammel og sikkert også syg.
Derfor skal kirken ikke lade ham slippe.
- Hvad kan de gøre nu? - Fratage ham hans stilling.
Sende et budskab om, at kirken støtter ofrene og fordømmer de pædofile.
- Har du talt med far om det? - Lidt.
- Hvad sagde han? - At du altid skal lave rav i den.
Da Preynat blev forflyttet i 1991, sagde jeg det, men I reagerede ikke.
Du var 17 år dengang.
- Er du okay? - Lad os gå. Jeg kan ikke holde dem ud.
- Nævnte du det? - Jeg skal ikke "besvære" Barbarin.
- Du skulle have talt med ham først. - Skal vi gå?
Vi går, mor.
"Pierre Durieux, jeg havde den glæde, at Barbarin firmede mine sønner."
Vidunderlig gudstjeneste.
Vi skulle aftale et møde, men han får vist ikke mine mails.
Det er jeg ofte ude for, og jeg vil nødig presse ham-
"- men han svarede så hurtigt på Maires mail, at jeg lige ville høre."
Kom med.
- Kan De lide druesaft? - Ja.
Hvordan har De haft det efter firmelsen?
Vi har det godt, men vores far har det svært.
Han har udvist mod ved at fortælle det, så retfærdigheden kan ske fyldest.
Ja, men han har det svært.
Jeres omsorg er smuk. Jeg kendte ikke til Preynats kriminelle aktiviteter.
Hans foresatte dengang, kardinal Decourtray, er gået bort.
Fortiden står ikke til at ændre, men nu er jeg her, og De kan regne med mig.
De må bede for Deres far og kirkens syndere.
Den slags er altid oprørende-
- uanset om det foregår i familien, på skoler eller til sport-
- men endnu værre, når præster står bag.
De skal forkynde Kristi budskab og evangeliets glæde.
Herren forbarmer sig altid over syndere.
Men præster og pædofile er to uforenelige størrelser.
- Hvornår vil De se vores far? - Snart.
Jeg har været meget optaget. Vil De, Régine?
Jeg har skrevet dedikation i et eksemplar til Deres far.
Fader vor, du som er i himlen. Helliget vorde dit navn, komme dit rige.
Ske din vilje som i himlen, så og på jorden.
Giv os i dag vort daglige brød-
- og forlad os vor skyld, som også vi forlader vore skyldnere.
- Lad os smide den ud. - Han er på vores side.
- Sagde de, at de tog derhen? - Nej, så havde jeg forhindret det.
- Han kan have manipuleret med dem. - Det gjorde han ikke. Tværtimod.
Han stikker os blår i øjnene.
Først med Régine Maire, så Preynat og nu ved at se børnene.
De er kun optaget af, at han ikke bad om tilgivelse.
Det er klart. De tror jo på frelse. Tilgivelsens kraft.
Hvis han havde bedt om tilgivelse... ved jeg ikke, hvad jeg havde gjort.
Hvis du tilgav ham, ville du for altid være hans offer.
"Goddag, Régine. Jeg skal mødes med kardinal Barbarin om 14 dage."
Jeg har genlæst juli-nummeret af La Vie-
- som satte det her i gang for mig, og sender et link.
Paven formulerer det fantastisk:
'Der bør være nultolerance over for enhver udåd mod mindreårige-
"-så vi ikke har ulve i fårefolden.'"
Alexandre, tak for pavens ord, som omhandler tilgivelse.
Kardinalen fortæller, at I har aftalt et møde.
De skal også vide, at der verserer rygter om Bernard Preynat i Neulise.
Det er beklageligt, og jeg ved, at det ikke var Deres ønske.
Jeg ville blot varsko Dem, eftersom De skal møde kardinalen.
God weekend. Fred være med Dem. Venlig hilsen, Régine Maire.
Gribende billede.
- Har De set det før? - Ja, i en historiebog, tror jeg.
Kardinal Decourtray hængte det op her.
Hans efterfølgere har beholdt det. Også jeg. Værsgo.
Hvor mange ofre tror De, der var? To eller tre?
Nej, mange flere. Snesevis. Måske hundrede.
Han havde ansvaret for 200 spejdere om året, så De kan nok tænke Dem...
Det er jeg rystet over at høre.
Det er beklageligt, at Preynat ikke så sig i stand til at bede om tilgivelse.
Han påstår at have glemt det og sagde, at han burde have gjort det.
Jeg er ikke ude efter hans anger, men sanktioner fra kirkens side.
Fader Preynat udgør en fare for børn. Han vedkender sig at være pædofil.
- Brug ikke det udtryk. - Hvilket udtryk?
- Det ord. - Men det er han og står ved det.
Ja, men i etymologisk forstand betyder "pædofil" at elske børn.
Og Herren siger, at vi skal elske børn. Men naturligvis ikke for meget.
Hvilket ord skal vi da bruge?
Pædoseksuel?
Ja, det er mere rigtigt.
Foranlediget af Dem har jeg sendt et cirkulære ud i stiftet om-
- at præster ikke må være alene med et skriftende barn mere.
Og to voksne skal være til stede ved firmelsesforberedelse.
Det mistænkeliggør alle præster. De er vel ikke alle pædo... seksuelle?
Bare for en sikkerheds skyld.
Kirken skulle hellere fordømme pædofili og afskedige de skyldige præster.
Hver ting til sin tid, Alexandre.
Pave Frans beder kardinaler og biskopper tappert se ondet i øjnene.
Og tro mig, det vil jeg gøre. På gensyn, Alexandre.
- Tak, hr. Kardinal. Farvel. - Farvel.
"De bar spædbørn til Jesus. Disciplene truede ad dem."
"Jesus kaldte børnene hen og sagde: 'Lad de små børn komme til mig.
Det må I ikke hindre dem i, for Guds rige er deres.'"
"Den, der ikke modtager Guds rige som et lille barn, kommer slet ikke ind i det."
"Han tog dem i sin favn og velsignede dem."
Når vi bliver døbt, bliver vi Guds børn.
Og Jesus elsker os, ligesom han elsker disse små børn.
"Hr. Kardinal. Jeg har været tavs i julen, som er en tid til bøn og ro."
Men hans firmelsesforberedelse og julemesse oprører mig.
Heldigvis vandt pavens ord for nylig genklang hos mig.
Jeg følger historien om pædofile præster i Granada.
De talte om modige kardinaler. Vores pave er afgjort modig.
Jeg forlader mig på Dem og beder for vores smukke kirke.
"Alexandre."
"Tak, Alexandre. Godt nytår til Dem og Deres familie, især de nyfirmede."
Jeg kender ikke Granada-historien, men sætter mig ind i den.
Herren være med sine børn i det nye år.
"Vi ses måske på søndag til nytårsmesse."
For første gang retsforfølges en katolsk kirkeleder for pædofili.
Har du ikke været i bad endnu? Hvad laver du?
Jeg kommer nu.
- Jeg kommer. - Skynd dig.
"Hr. Kardinal og Régine,"
hermed artikel om den polske ærkebiskop Wesolowski-
- som anklages for pædofili og har boet i Vatikanet siden 2013.
Den Hellige Stol har ladet ham anholde på foranledning af paven-
-som kræver hård indgriben.
Jeg håber at finde flere vidner i Preynat-sagen.
Jeg retter henvendelse til Rom. Hvor står sagen hos Dem?
"Gud være med os og beskytte vores børn."
"Tak, Alexandre. Jeg har læst artiklen."
Kardinal O'Malley udtrykte sig klart i konsistoriet.
Han skal forestå pædofiliundersøgelsen.
Jeg følger de helt klare anbefalinger.
Jeg holder Dem orienteret. God faste til Dem og de firmede drenge.
"Sympatiske unge mænd."
"Kære Alexandre, jeg har læst artiklen. Den viser kirkens målrettethed."
Har kardinalen svaret? Jeg kan ikke råde Dem med hensyn til paven.
Det vigtigste er, at De får mulighed for at finde fred.
"De har min lydhørhed, og jeg beder for Dem. Régine Maire."
Marie synes, jeg er for flink. De skrider ikke ind over for Preynat.
De beskytter institutionen.
Jeg samler mails og artikler og finder vidner og sender det hele til paven.
- Måske skal der en retssag til. - Kirken må selv løse deres problem.
- Er forældelsesfristen en hindring? - Hvorfor spørger du om det?
Jeg har besluttet at aflægge vidneforklaring.
- Hvad med Isabelle? - Det er mig, det handler om.
"Hr. Kardinal, jeg vedhæfter et brev fra min ven Olivier Itaque-
-som Preynat også krænkede."
"Han fortæller, at Preynat besøgte mange spejdere i deres telte."
"Han befølte mig én gang, men kyssede mig ofte og sagde, han elskede mig."
"Der er nok hundredvis af ofre. Hr. Itaque kender flere."
"Tak, Alexandre. Sig hr. Itaque mange tak fra mig."
Vi kan mødes, hvis han ønsker det.
Jeg bad fader Preynat komme og har meddelt ham-
- at han fratages sit sogn og ikke får et nyt.
"Jeg ønsker Dem og familien en god søndag."
- Han har set dig. - Ja.
Nej! Ikke hos ham.
Sæt jer ned.
Dette er Jesu Kristi legeme.
Kom.
Jeg forstår det ikke. Barbarin skider på mig.
"Til fader Maxime Frillon. De er Preynats tilsynsførende.
Hvorfor læser han stadig messe omgivet af messedrenge?"
Fader vor...
"Jeg har i sinde at henvende mig til paven. Alexandre Guérin."
PS: Jeg har talt med Suzanne Cremer, tidligere sekretær i stiftet.
"Hun havde meget at fortælle om Preynat."
Først i 80'erne fortalte min bror-
- at kardinalen fratog Preynat et sogn på grund af pædofili.
Han blev præst hos nonnerne-
- og forbudt kontakt med messedrenge og andre børn.
Jeg kan huske, at jeg tænkte, at han altid havde sine kæledægger.
Preynat skrev til min veninde og indrømmede, at han var syg-
-og selv blev krænket som syvårig.
Det er ingen undskyldning. Han nægter det ikke, men nedtoner det.
Vi hørte om det, men ingen klagede. Han har magt over folk.
Hvorfor gør Barbarin ikke noget? Han kunne gribe ind uden paven.
Barbarin og Preynat er jo gamle venner.
Da Barbarin kom til Lyon og så hans gode arbejde-
- alle de penge og troende, han tiltrak...
Kender De til sager, som ikke er forældede?
Han misbrugte ikke mine nevøer, men der er helt sikkert nogle.
I landsbykirkerne. Messedrenge, firmelsesforberedelse.
Han er næppe pludselig holdt op.
Jeg bebrejder mig selv.
Vi vidste det jo inderst inde godt, og vi sagde ikke noget.
Nå, der er du. Vi du med ud at gå en tur, Alexandre?
Jeg er ved at skrive til paven.
Kom. Vi går i parken.
Victor, Gauthier, Benoît, kom.
"Hellige fader. Jeg har indledt en kamp for lys og sandhed."
Jeg har talt med kardinal Barbarin, Régine Maire. Og fader Preynat.
Denne erkender, at han er pædofil og har krænket børn frem til 1993.
Tavshed frikender ham ikke for de forbrydelser-
- som er kilde til uendelig meget smerte.
Kirken kan ikke mere lade stå til. Vi må kaste lys over kirkens mørke side.
Barbarin tildeler ham ikke en ny kirke, men han er stadig præst.
'Vi må ikke skabe uro.'
Man negligerer hans forbrydelser uden medfølelse og indignation.
Min kamp for sandheden er ikke velkommen.
De har fået mig til at handle, men jeg skammer mig over vores kirke-
- som tillader folk som fader Preynat at være præst.
Hvorfor slår De ikke ned på denne forbryder-
- som har begået kødelig synd mod børn?
"Det tog mig 30 år at bekæmpe min frygt for, at ingen ville tro mig."
Takket være Dem taler vi nu om homoseksualitet og pædofili.
Seksuel orientering er ikke en kriminel perversion.
Korrekt, men vi har aldrig talt om den slags-
- så det er en positiv udvikling i kirken.
Hvad med Preynat? Hvornår bliver han afsat?
Det lyder måske hårdt-
- men jeg tror, fader Preynat forbliver præst.
- Vi betragtes altså ikke som ofre? - Naturligvis.
Vi er på Deres side og ved, at det var en forbrydelse.
Vi har papirer, som viser kardinalens forfærdelse over Preynat.
- Men han afsættes ikke? - Det er ikke tanken.
Så sker der det, at det driver over, og han er fortsat præst-
- og kan tage til Libanon og ustraffet krænke børn.
- Så er det små libanesiske drenges tur. - Lad nu være, hr. Guérin.
Min sidste mulighed er at anmelde det.
Deres sag er forældet, og så vidt jeg ved, er der ingen nyere sager.
Jeg tvivler på, at der er nogen. Ifølge Preynat er der ikke.
Ifølge Preynat? Hvordan kan De tro på ham?
Hvorfor grave de gamle historier frem?
Jeg beder for Dem.
"Kære Alexandre. Jeg har talt med min bror og mine nevøer."
Min nevø Didier har indrømmet, at Preynat forgreb sig på ham.
Tænk, at der går så lang tid, før man kan tale om det.
Han sagde, at Preynat også misbrugte hans nu afdøde storebror Mathieu.
Min bror tror, at krænkelserne drev Mathieu til selvmord.
Jeg er dybt rystet og har skyldfølelse over ikke at have sagt noget.
Jeg har ikke set Didier i fem år. Han er i konflikt med sin far og autoriteterne.
Han har haft nogle svære år med misbrug og småkriminalitet.
Kontakt ham. Hvis det er sandt, er hans sag ikke forældet.
"Han er 33 år."
- Gik De til firmelsesforberedelse? - Ja.
- Var De messedreng? - Nogle gange. Ikke hver søndag.
- Hvor foregik det? - Det var forskelligt. I sakristiet.
- Nogle gange i præstegården. - Hvad gjorde han ved Dem?
Nej... Det vil jeg ikke tale om.
Det forstår jeg godt. Mig holdt han tæt ind til sig.
Kyssede mig. Sagde, at han elskede mig.
Kærtegnede mig.
Hvis De anmelder ham, bliver han stillet for en domstol.
Gør det for os med forældede sager. Vi er mange.
Deres tante nævnte Deres bror Mathieu.
- At selvmordet kunne skyldes Preynat. - Det skyldtes, at han var bøsse.
Uanset hvad så var Preynats handlinger kriminelle. Han var et barn.
Vi må bryde tavsheden. For Mathieus skyld.
Det kan De sagtens sige.
De har familie, penge, arbejde og det hele.
Hvad har jeg?
Jeg har ikke en skid. Ingen fremtid.
Det har også været hårdt for mig.
Hvis jeg gør det, er jeg stemplet som pædofilioffer.
Hvis De står frem, gør andre også.
De er ikke alene. Vi andre er der.
Jeg ved ikke rigtig.
Jeg må tænke over det.
Se, det var deroppe, vi var.
Du har én ny besked.
- Vi går nu, børn. Jeg skal ordne noget. - Vi havde det lige så sjovt.
- Her. - Tak.
- Goddag, Didier. - Hvad vil De? Fik De ikke min besked?
Jeg vil ikke vidne. Jeg har lagt det bag mig.
- Didier... - Skrid!
"Jeg vil gerne anmelde hr. Bernard Preynat."
DEN OFFENTLIGE ANKLAGER LYON
Hr. Debord? Kriminalinspektør Courteau, familieafdelingen.
Vi troede, sagen var afsluttet.
Der er ikke blevet anmeldt noget før her i sommer.
- Hvem anmeldte ham? - Et offer fra før 1991.
Jeg kan ikke røbe hans identitet. Hans sag er forældet.
- En spejder? - En St. Luc-spejder som Deres søn.
Jeg vidste, det kom frem.
Vi stødte på Deres brev fra 1991 til kardinal Decourtray-
- om Preynat og Deres søn François.
Der er mange. Jeg skrev både med Decourtray og Preynat.
- Fader Preynat? - Ja, jeg har brevene.
- Må jeg se? - Ja, nu skal jeg hente dem.
Decourtray bad mig om at holde op med at sende anbefalede breve.
De her er fra fader Plaquet-
-fader Faivre og Preynat.
"Der er dybe sår i mit præstehjerte." Han erkender det. Ufatteligt.
- Han har aldrig benægtet det. - Jeg tager dem med.
- Jeg har ingen kopier. - Jeg skal bruge originalerne.
- Arbejder Deres søn i Lyon? - Ja, men han bor i Beaujolais.
Har De hans nummer? Vi skal tale med ham.
- Skal jeg ringe til François? - Jeg taler med ham.
Jeg gør mig klar.
- Hej, mor. - Hvordan går det, min skat?
Jeg ville bare kigge forbi.
- Det var sødt af dig. Kaffe? - Ja tak.
- Du har noget på hjerte. Er det Louis? - Nej, det drejer sig ikke om din bror.
- Hvad er der sket? - Du vil ikke bryde dig om det.
Vi fik besøg af en politimand. Han stillede spørgsmål om Preynat.
- De efterforsker ham for overgreb. - Javel.
Mit brev til Decourtray fra 1991 førte dem til mig.
Nogen har anmeldt Preynat. De vil tale med dig.
Aldrig. Det er forældet. Hvem er det kvaj, der begynder på det nu?
- Det sagde han ikke. - En, der er ude efter penge.
- Kriminalinspektøren ringer. - Jeg har ingenting at sige.
- Han tog mine papirer med. - Hvilke papirer?
Brevene fra kardinalen og Preynat...
Jeg gemte dem, så du kunne læse dem engang.
Jeg er ked af at vække de dårlige minder til live, skat.
Det skal du ikke tænke på, mor. Det skal nok gå.
Vil De komme hen på stationen?
Jeg ønsker ikke at anmelde noget, men vil gerne have min mors papirer.
De burde vidne. Deres sag er muligvis ikke forældet.
- Hr. Debord? - Jeg er her.
Det er mig, skat. Skal jeg hente brød?
- Det har jeg gjort. - Okay. Er pigerne lagt i seng?
- Ja, lige nu. - Godt.
- Vi ses om lidt. Elsker dig. - Ses.
Opkald afsluttet.
Kom lige, François.
François, det, fader Preynat gjorde, var forkert og forbudt.
Præster må ikke kysse børn på munden og røre ved deres numse.
- Han kan komme i fængsel. - Det skal han ikke.
Nej, men vi må gøre noget. Han gjorde noget forkert.
- Du og din bror skal ikke til Irland. - Jeg vil på sommerlejr.
Preynat er ligeglad med mig. Han er kun interesseret i de små.
Far?
Hej, skat. Sov bare.
Mine forældre fik lukket spejderklubben.
- Sindssygt. - Jeg var ked af det med lukningen.
- Han skulle ikke i fængsel. - Det er vel ikke op til en 11-årig?
Mine forældre gjorde, hvad de kunne. De gjorde I det mindste noget.
Sæt det skete for en af vores piger?
Det er løgn.
- Hvad er der? - Han omgås stadig børn.
De er ikke rigtig kloge.
Jeg troede, at han var død.
- Du er vist ikke okay. - Nej.
Ifølge Decourtray var han præst ved et kloster.
De skiderikker!
- Har du talt med kommissæren? - Det gør jeg.
Godt. Vi gjorde, hvad vi kunne for at beskytte børnene.
Brevene til Decourtray og Preynat... Vi får brug for dem.
- De er indflydelsesrige. Pas på. - Kys, kys, mor.
Jeg har en håndskrevet tilståelse fra Preynat.
Jeg kender ham og Barbarin. Det kan jeg ikke tro.
Der er en anmeldelse for overgreb på et barn.
De hører fra mig.
Flot. Lokalpressen er vel nok modig.
Røvhul.
Det her er alvorligt.
- Hvordan reagerede Barbarin? - Jeg venter på svar fra ham.
- Kan jeg være anonym? - Vil De ikke stå ved det?
Jeg tænker på familien.
- Stå frem. De skal ikke være bange. - Jeg har ret til at være anonym.
Så siger vi det. Kan jeg tage brevene med?
- Får jeg lov til at læse artiklen? - Beklager. Sådan arbejder jeg ikke.
Okay.
Det forhindrer mig ikke i at skrive den.
Betaler De? Jeg skal til møde med politiet.
Han var karismatisk, veltalende og vellidt.
- Lidt af en guru i sognet. - Hvad skete der så?
Jeg vil tro, det skete en fem-ti gange.
Afsondrede steder. Sommerlejre, på St. Luc eller på weekendture.
Han omfavnede mig ligesom far, så det virkede normalt.
- Fortalte De Deres forældre om det? - Kun den sidste gang.
Ja?
Jeg var ulveunge.
Han bad mig om at blive lidt længere.
Vi var alene, og lyset var slukket.
Han tog min spejderhat og mine briller af og holdt mig ind til sig.
Som om han ville omfavne mig.
Det stod på... i omkring et kvarter.
Jeg kan stadig huske-
- hans stønnen og varme ånde... farven på hans skjorte.
Han holdt mig tæt ind til sig-
- og så løftede han pludselig mit lår og rørte ved min bagdel.
Havde han hånden i Deres underbukser?
Jeg kan ikke huske, at han rørte ved mit lem.
Men han kyssede mig på kinden og på munden på vej til den anden kind.
Han sagde, at jeg ikke måtte sige det til nogen.
Et kys på munden eller et tungekys?
Det var... et kys på munden. Ikke et tungekys.
- Og så? - Så...
Jeg gik hjem og fortalte min bror, at Preynat kyssede mig på munden.
Jeg var stolt af det. Han sagde det til mine forældre-
- og de kæmpede for at få ham væk fra børn, og så skete der ikke mere.
Din mor indrømmer, at det var en antagelse, at han tog tøjet af dig.
- Gjorde han det? - Nej.
Mor blandede det hele sammen. Det tog hårdt på hende.
Deres sag er ikke forældet. Vil De anmelde Bernard Preynat?
Ja, det vil jeg.
Det handler ikke kun om Preynat.
Men vidste Barbarin det? Og i så fald, hvorfor fjernede han så ikke Preynat?
Hvis De går efter Barbarin, så held og lykke.
Så vil jeg gerne anmelde stiftet i Lyon. De vidste det, men gjorde ingenting.
- Har De mere at tilføje? - Nej.
Jo. Jeg har i sinde at gå til medierne.
- Hvabehar? - Det må frem.
Journalister kan ikke lække ting forud for undersøgelsen.
Lad os dog undgå sensationsjagt.
Fandeme, nej. De går efter én mand. Jeg går efter en institution.
Et system, der har ladet en pædofil begå forbrydelser helt ustraffet.
- Vi kæmper den samme kamp. - Det håber jeg.
- Ja? - Det er kardinal Barbarin.
- François Debord? - Ja. Tak, fordi De ringer tilbage.
- Jeg har netop talt med Courteau. - Udmærket.
Jeg var rystet over mine forældres breve.
Forståeligt. Vi bør mødes og tale om det.
- Gerne. - Kan De midt i november?
- Det er lidt sent. - Jeg står og skal til Libanon.
- Jeg har et forslag. - Lad mig høre.
Vi bør lave en fælles udtalelse til pressen.
- En kardinal og en ateist. Stort. - Jeg er ikke med.
Fordømmelse af pædofili og kirkens tavshed handler om moral, ikke tro.
Jeg tror, det er en dårlig idé lige nu. Men jeg tager det meget alvorligt.
Så gør jeg det selv. Farvel.
- Jeg aflyser ikke Libanon. - Nej.
Men De må gøre noget i en fart.
François, har du hørt om Benoît? Han er også gået til politiet.
- Han anmeldte det ikke. - Det overrasker mig ikke.
Må jeg stille et spørgsmål om det, der skete med François?
- Lad nu være, skat. - Vi har ikke noget at skjule.
- Sig frem, Odile. - Hvorfor gik I ikke til politiet?
Det er svært at forklare.
Vi overvejede det. Måske skulle vi have gjort det.
Vi ville beskytte François mod politiet og pressen.
Det er svært for et barn at vidne.
Han virkede ikke traumatiseret, så vi valgte at stole på kirken.
Jeg ringede til Decourtray.
Han sagde: "Vi har forflyttet ham. Hvad mere vil De have?"
Jeg sagde, at manden skulle i psykiatrisk behandling.
- Han ville tage sig af det. Ha! - Kan vi ikke godt skifte emne?
Jo, min skat.
Goddag. Vi er forfærdede over at høre-
- at en af vores præster er under mistanke.
Han anklages for adskillige seksuelle overgreb mod børn før 1991.
Jeg fordømmer som altid handlinger, der krænker uskyldige børn.
Præsten er frataget pastorale pligter og må ikke have kontakt med mindreårige.
Som pave Frans sagde: "Familierne skal vide, at kirken altid beskytter børn."
De kan have tillid til kirken. Den er et sikkert sted."
"Hr. Kardinal, jeg så pressemødet og priser Deres indsats.
De skal ikke spilde Deres tid, så lad os aflyse mødet i november."
"Tak for Deres brev."
Det er op til Dem, men jeg vil gerne høre Deres historie.
"Glædelig allehelgensaften til Dem og Deres."
"Ærlig talt, så har jeg hverken behov for at blive hørt eller ynket."
Mine forældre var der for mig. Takket være dem kom jeg videre.
Jeg bærer ikke nag til Preynat, som er en syg mand.
Eller til kirken. Det glæder mig, at kirken ser ind i sin sjæl.
Dog er jeg forarget over Decourtrays håndtering af sagen, som er forkastelig.
Jeg vil kæmpe for det, jeg inderst inde mener er rigtigt.
"Jeg respekterer Deres følgeres tro trods min ateisme. François Debord."
- Se her. - Hvad?
"Mindst 20 børn blev krænket, hævder offer, som dengang var 11 år."
Mig.
"Efter 20 år indhenter fortiden ham.
Den nu 70-årige fader Preynat lever nu i et kloster..."
"... hvor stiftet har anbragt ham.
Forældelsesfristen gør muligvis, at han slipper for en retssag."
- Har De set artiklen? - Ja. Utroligt.
- Gik De til pressen? - Nej, men det er godt, det kommer frem.
Måske. Jeg har muligvis fundet nyere ofre.
Jeg sagde det.
Vær diskret, så De ikke skader efterforskningen.
Det er Deres opgave at håndhæve loven.
Men det er min borgerpligt at informere, så den slags stopper.
- François mente, han var ovre det. - Jeg var i spejderuniform.
Han tog min spejderhat og mine briller af og holdt om mig.
Omfavnede mig. Og så skete det.
François blev misbrugt.
Forældrene kontaktede stiftet, som havde andre anmeldelser.
Præsten blev forflyttet og tilstod over for sine foresatte.
Men François har erfaret, at præsten vendte tilbage og arbejdede med børn.
Stiftet har ikke gjort rede for denne beslutning.
Politiet forsøger at finde sager af nyere dato.
- Så stod du omsider frem. - Jeg vil ikke gemme mig mere.
- Folk vil ringe til os. - For at støtte os.
Det tvivler jeg på. Vores bridgevenner er meget katolske.
Men du gjorde det rigtige.
Jeg var spejder i 1980. Længe før Dem.
Det her går mindst 35 år tilbage.
- Hvor gammel var De? - Jeg var ni, da det startede.
Som tiårig ville jeg stoppe på grund af Preynat.
Mor talte med fader Plaquet.
Han sagde, at Preynat var færdig med at arbejde med børn, men det var løgn.
Jeg var rundt hos de lokale medier, men der skete ikke rigtig noget.
Jeg vil afholde en landsdækkende pressekonference.
Vi skal først finde flere ofre.
- Jo flere, desto bedre. - Kender De nogen?
Jeg er sikker på, at nogle af mine venner blev krænket.
- St. Luc må have medlemslister. - Helt sikkert.
- Skal vi gå i krig med det? - Jeg er frisk.
Tak.
Hvilket år på St. Luc? Udmærket.
Javel. Tak skal De have. Farvel.
"Preynat er alle tiders mand."
- Har du en anden? - Prøv ham her.
François Debord. Jeg var St. Luc-spejder.
Fader Preynat bliver efterforsket for pædofili.
Hallo? Kan De høre mig?
Lagde han på?
Jeg er med.
Ring tilbage på det her nummer.
De kan ringe når som helst. Tak. Farvel.
- Hvad skete der? - Han græd.
Vi er ved at arrangere et møde for ofre.
Vil De sende os Deres historie?
Alle tiders.
Tak. De hører fra os.
- Hvad så? - Fire.
- Det er ikke sandt? Skal jeg hjælpe? - Tager du den her liste?
Hallo?
- Det er Tristan. De ringede til mig. - Ja.
- Forstyrrer jeg? - Nej, jeg sov ikke.
Sæt højttaler på.
Jeg kunne ikke tale. Men efter Deres opkald-
- har tankerne plaget mig. Jeg har kastet op.
Det er, som om han er tilbage.
Preynat er et svin. Han ødelagde mig.
Vi er flere.
Ingen ved det. Hverken min kone, min mor eller min søn.
Vil De vidne?
- Sagen skal efterforskes. - Det ved jeg ikke.
Der er mange.
En sagde: "Når vi elsker, er vi tre. Mig, min kone og Preynat."
Så er det svært at nyde det.
- Ved du noget om den første anmelder? - Nej. Gav Courteau dig ikke navnet?
Han tør ikke, men lukrerer gerne på os.
Hør her, alle sammen. Vi starter nu. Værsgo, François.
Tak. Gilles fandt på, at vi skulle have en hjemmeside.
Med artikler, fakta, breve og vidneforklaringer.
Et tilgængeligt sted, hvor ofre kan søge information og støtte.
Vi skal finde flere, uanset om sagerne er forældede.
Vi skal stå stærkt til pressekonferencen i januar.
- Hvorfor ikke før? - Efterforskningen slutter i januar.
Sagen behandles i februar, så vi må lægge lidt pres på statsadvokaten.
- Skal vi vidne? - Man kan være anonym.
- Men Auschwitz-overlevere stod frem. - Auschwitz... Er det et godt eksempel?
Det handler om at undgå de værste detaljer.
"Han suttede den af på mig", "Jeg rørte ved ham" og den slags.
Hvad sker der egentlig med Preynat?
Courteau siger, han kan ryge i fængsel.
Han får en behandlingsdom, medmindre det var voldtægt.
Det vil sige enhver form for penetration.
Analsex og mundsex er strafbart.
Er ofrene under 15, er det alvorligere.
Men advokaterne slår på forældelsesfristen.
Så vi skal tale med Courteau. Forklarer du det, Dominique?
Jeg er Gilles kone og krisepsykolog.
Nogle af jer har bygget et forsvar op og undertrykt jeres følelser.
I vil tøve med at vidne. Men jeg vil bare sige én ting.
Når man får sat ord på minderne-
- og når en støttende jurist lytter til en og bekræfter-
- at der er tale om en smertefuld og uacceptabel oplevelse-
- kan man slutte fred med det. Det er godt at få det ud.
- Mere quiche? - Nej tak.
- Vi er ikke færdige, mor. - Undskyld, min skat.
Gilles og jeg skriver et åbent brev om tavsheden omkring Preynat.
Det bliver trykt i Le Progrès, og vi får en helside i...
- La Tribune. - Hvad står der i det?
Det er et brev til kirken og dem, der vendte det blinde øje til og tav.
De gode katolikker, der er blevet enige om at tie, bliver aldrig dømt-
- men de er skyldige i forhold til de mange, mange børn.
Vi har en stærk overskrift: Skam jer!
Det er måske risikabelt. Vi kan blive beskyldt for konspiration.
Man skal lytte til sine børn, og det gjorde de fleste nok også.
Jeg er enig. Vores motiv skal være retfærdighed, ikke hævn.
Tak for påmindelsen. Det er derfor, vi er her.
Jeg mener bare, at dem, der var tavse, skal stilles til regnskab for det.
Jeg ville ikke kunne leve med det.
- Hallo? - François? Vi har den første klager.
Gennem et medoffer.
Foreningen skal hedde 'Bryd tavsheden'.
Vores advokat registrerer os.
Jeg er formand, Gilles er sekretær. Du kan være kasserer.
Jeg har gjort, hvad jeg kunne, i kirken.
- I har ikke brug for mig. - Jo. Courteau fandt mig via dig.
Vi har brug for din stemme og troværdighed.
- Hvorfor stoppe nu? - Jeg er bekymret for mit arbejde.
- Jeg er også konsulent i Paris. - Vi holder dig ude af søgelyset.
Min kone underviser på Lazaristes. Folk snakker. Mine børn går der.
Jeg er kirurg. Mine patienter er ultrakatolske.
Barbarin-støtter, modstandere af homoægteskaber. Det tilgiver de ikke.
Jeg er også katolik. Jeg gør det ikke imod kirken, men for den.
Tak.
- Hvor er nummer tre? - Jeg ringer lige til ham.
- Kom ind. - Beklager. Der var trafikprop.
- Jeg er glad for, du kom. - Goddag. Værsgo.
Det eskalerer på de sociale medier. Vi har omkring 60 vidneforklaringer.
Familier åbner op for det. Og kirkerne.
De angriber en magtfuld gammel institution.
- Det kan blive svært. - Ja, vi skal rykke lidt ved tingene.
Vi får næppe dømt andre end Preynat.
Men vi kan måske få ændret reglerne for forældelse.
20 år er for kort en frist. Det tager tid, før ofrene træder frem.
Vedtægterne hænger ikke rigtig sammen.
Hvabehar?
- Vi skal have kigget lidt på dem. - Hjemmesiden skal være klar til jul.
Vi skal skaffe medlemmer og finansiering.
Vi er i gang med en pressemeddelelse. Så beklager.
Udmærket. Okay.
Men lad mig læse det hele.
- Vi skal undgå smædeskrifter. - Helt i orden.
Fint nok, men julen nærmer sig, og der skal sættes tekst og billeder op.
- Frokost, Alexandre? - Jeg har ikke tid. Hej.
- Vi ses. - På snarligt gensyn.
- Underlig gut. - Ikke mere end dig.
- Tog jeg pippet fra ham? - Kritikken af præster er ikke ham.
- Den har jeg skruet ned for. - Men din tekst skal skrives om.
- Javel, fader. - Ellers er det mørkekammeret.
"Jeg ventede mere mediedækning, så vi grundlagde Bryd tavsheden-"
-for at støtte fader Preynats ofre.
Nu kommer det omsider frem på pressekonferencen
den 12. Januar 2016.
Medlemskab af foreningen koster 10 euro.
"Lad os forene os. Meld jer ind og udbred budskabet."
- Hvad siger du? - Det er klart og tydeligt.
- Hvornår lagde du det op? - I går morges.
- Reaktioner? - Fra kollegaer.
- Dine forældre? - Ja, omgående.
- Louis? - Ikke endnu.
- Madeleine og Aurélien, kom og spis. - Lad dem dog. Det er jul.
Det er først gaver i morgen. I er nødt til at vente.
- Hvornår er der midnatsmesse? - Hvornår tror du?
For børn er det normalt kl. 22 eller 23, ikke?
- Der stod til midnat. - Skal vi med, mor?
- Hvis du har lyst. - Far?
- Jeg tager ikke med, min skat. - Kom nu. Det er jul.
- Mere kalkun? - Nej tak.
- Jeg henter osten. - Tak, mor. Tak, min skat.
Det var lækkert.
- Skal jeg tage med i kirke? - Ja, for dine børns skyld.
På denne skønne juleaften fuld af kærlighed og glæde-
- vil jeg udbringe en skål for min bror...
For mig...
- Louis. - Ja?
Tak for din store generøsitet og velvilje.
Er du fuld?
Jeg har taget store chancer på grund af en sag, jeg er rede til at dø for.
Jeg beder ikke om så meget. Symbolske 10 euro.
Jeg var så naiv at tro, at min familie, og særlig min bror, ville støtte mig.
Men nej. Og du vil have, at jeg skal gå i kirke.
- Jeg har lige fået mailen. Det er jul. - Præcis, og ingen siger en lyd.
Slap dog af. Hvis du vil have 10 euro, så får du det.
Meget generøst. Nu af alle tidspunkter?
- Du kan stikke dem skråt op. - Så er det godt, François.
Louis, din tavshed er forræderi.
- Du er ikke rigtig klog. - Du blæser på, at andre har det svært.
Hold dog op. Du er ikke den eneste, der har det svært.
Vi er dødtrætte af din forening.
Omsider kommer sandheden frem.
Og dødtrætte af dit præstelort.
Mor og far taler ikke om andet. Kan du ikke se, vi har fået nok? Nej.
Alting skal altid dreje sig om dine skide problemer.
Du fylder det hele. Du ødelagde hele vores barndom.
Og det fortsætter, mor.
Det er lykkedes for dig.
- Selv mor er styret af dig. - Hvad?
Du vil pludselig kremeres. Hvad skyldes det mon?
- Det vidste jeg ikke engang. - Louis...
Helt ærligt, far. Det er fint nok.
Fint nok, far. Jeg går nu.
Jeg går i seng.
- Han mente det ikke. - Jo. Han er jaloux.
Og det er ham, der er veluddannet, har eget firma og to store huse.
Men i hans øjne har du altid været yndlingssønnen.
- Tak, mor. - Skriv, når I er fremme.
- Farvel. - Farvel. Kør forsigtigt.
Farvel.
Herre Jesus Kristus, lær os at være storsindede og tjene dig, som vi bør.
At give uden at forvente noget til gengæld og kæmpe uden frygt for sår.
At arbejde uden at søge hvile og ofre os uden belønning.
Jeg er lidt ude af den.
Tristan, som ringer om natten, har sendt sin vidneforklaring.
Det hele er vendt tilbage til ham. Han blev voldtaget gennem tre år.
- Voldtaget? - Mundsex.
- Er hans sag forældet? - Ja, han er over 50 år.
Preynat var et svin. Han hørte dårligt og fik diagnosen autist.
Preynat vidste, han intet ville sige.
Han spiste middag hos familien og tog imod deres checks.
- Vil Tristan lade os lægge den op? - Det tror jeg.
Teksten til pressekonferencen er god, men den er for lang.
Den skal være mere neutral, faktuel. Lug ud i flosklerne og vreden.
Vi har vidneforklaringer og fakta. Journalisterne krydrer med indignation.
- Det vil vores advokat støtte. - Hvad er planen?
Du læser op, jeg besvarer spørgsmål, Fabrice præsenterer hjemmesiden.
- Alexandre... - Jeg kan nok ikke.
- Det mener du ikke? - Jeg er nødt til at tage til Paris.
Vi har en verdslig, apolitisk, republikansk, borgerlig tilgang.
Vi ønsker positiv forandring. Vi er 40 medlemmer, heraf ti ofre-
- som tæller direktører, it-folk, finansfolk, læger.
Vi har indflydelse, er topmotiverede og brænder for sagen.
Der er som bekendt tale om seksuelle krænkelser af mindreårige.
Forundersøgelsen iværksættes i løbet af de næste måneder.
Vi er sammen blevet klar over sagens skræmmende omfang.
Børn er blevet knækket, familier er gået i opløsning, og troen svækket.
Bevismaterialets omfang og stiftets ansvarsløshed-
-giver anledning til tre spørgsmål:
Kardinal Barbarin, hvorfor blev Preynat ikke stillet for en kanonisk domstol-
-når der var så mange klager?
Kardinal Barbarin, hvor længe har De vidst, at Bernard Preynat er pædofil?
Kardinal Barbarin-
- hvor længe har Vatikanet vidst, at Bernard Preynat er pædofil?
På vegne af ofrene, deres forældre-
- deres børn, menighederne, uskyldige præster, hvis ry nu er plettet-
- franske borgere, lægfolk, gejstlige og samfundet som sådan-
- vil vi bede Dem om at besvare disse tre spørgsmål offentligt.
Verden følger med og venter på svarene.
Tak.
Er I whistleblowers?
- Godt, du kom, Alexandre. - Det blev muligt for mig.
- Det er Alexandre, - Må jeg stille Dem et par spørgsmål?
- Gør du bare det. - Tak.
De var den første, der kontaktede Barbarin.
- Det er lidt skræmmende. Min hustru. - Goddag.
- Mange tak. - Vi ses.
- Kender du hende? - En journalist, François og jeg traf.
- Talte jeg for hurtigt? - Perfekt.
Din far har vist noget, han vil sige til dig.
- Hvad så, far? - Du var rigtig god, François.
Du talte helt roligt. Ved du hvad?
- Jeg har talt med din bror. - Og?
Han bad mig give dig den her.
Tak.
Tak, far.
- Det er mig, mor. - Hvordan har du det?
- Jeg har været hos bageren. - Der er kaffe.
- Er der noget post? - Ja, jeg henter den.
Jeg har klippet nogle artikler ud. Kig lidt på dem.
- Vil du ikke have en croissant? - Nej tak.
SANDHEDEN SKAL FREM
OFRE FOR PÆDOFIL PRÆST BRYDER TAVSHEDEN
Så, så. Rolig.
Rolig. Det skal nok gå.
- Jeg må skrive til dem. - Vent nu lidt.
Jeg var forbi min mor i dag, og hun viste mig artiklerne.
Jeg var offer for fader Preynat fra 1988 til 1991.
Jeg har billeder fra Irlands-turen. Mor var frivillig.
Jeg indviede hende først, da jeg var 17.
Mor boede til leje over for kirken, som jeg kender ud og ind.
Irland.
Jeg har ikke set hjemmesiden endnu, men trykkede direkte på "kontakt".
Da jeg 30 år gammel fik diagnosen zebra, forstod jeg-
- hvorfor jeg ikke kunne passe studier, arbejde og være i forhold.
- Zebra? - Et udtryk for, at man er overbegavet.
Jeg har en IQ på over 140. Zebraer er for kvikke til at kunne tilpasse sig.
Høj intelligens har aldrig gjort nogen lykkelig.
- Hvornår var det med Preynat? - 1988-1991. For 25 år siden.
Jeg har ventet på, at nogen stod frem, så jeg også kunne gøre det.
- Får du hjælp? - Hvad mener du?
Har du en psykolog? Det kan hjælpe.
Jeg har prøvet alt muligt. Terapi, hypnose, sufidans.
Det eneste, der hjælper, er sport. Det tømmer mit hoved.
Jeg er helt med på, at Preynat skal bøde for det her.
Jeg arbejdede for Euronews for nogle år siden.
- Jeg kan bede dem lave en historie. - Hvorfor ikke? God idé.
Men først skal du aflægge forklaring hos kriminalinspektør Courteau.
- Og skriv din historie til vores side. - Det skal jeg nok.
Det er en rar følelse, at jeg ikke står alene.
Det er vigtigt.
- Du kunne godt have ventet. - Jeg var sulten og skal tidligt op.
Hej.
Hvordan gik det?
Godt. Fin fyr. En fighter.
- En overklassegut? - Ja, som mange spejdere.
Bortset fra dig.
- Hvad skal du i morgen? - Besøge mor på hospitalet.
- Har hun det bedre? - Det tror jeg ikke. Vil du med?
- Nej, jeg skal tale med politiet. - Held og lykke.
- Bliver du ikke træt af at være led? - Det var for sjov.
Meget morsomt.
Mor og jeg kom til Lyon i februar 1988.
Vi er fra Strasbourg. Jeg var otte.
Mor hørte om St. Luc
og spejderklubben og firmelsesforberedelsen.
Der traf jeg fader Preynat. Han var flink, og jeg var en god, troende dreng.
Engang i starten af 1989-
- kom jeg ind i kirken nedenunder i højre side.
Han bad mig om komme med hen på kontoret.
Det stod på i fem-ti minutter.
Men anden gang...
Ja?
Han trak blusen op af mine shorts-
-kærtegnede mit lem gennem bukserne-
- og stak hånden ned i mine underbukser.
Han kærtegnede mit lem med cirkelbevægelser-
-og kyssede mig på munden.
- Omtalte De det for nogen? - Nej.
Sex var tabu. Og det var i kirken.
Jeg havde det skidt over mine forældres skilsmisse og flytningen.
Jeg fortalte mor, han havde kysset mig, men det kom der ikke noget ud af.
- Fortalte De Deres venner det? - Ingen talte om det.
Men jeg så ham tage andre børn med ind på kontoret.
Hvornår stoppede det?
Da han blev forflyttet for at tage sig af ældre i starten af 1991.
Har De noget at tilføje?
Ja.
Efter krænkelserne masturberede jeg på en bestemt måde som teenager.
Med cirkelbevægelser.
Det har gjort min penis deform, når den er erigeret.
Er det et handicap for Dem?
Nej, ikke mere.
Jeg har et normalt sexliv og lever i et forhold.
Men det gør mig usikker over for kvinder.
Javel. Ønsker De at anmelde det?
Ja, selvfølgelig.
Farvel.
- Mor. - Hvordan gik det?
Vil du læse min forklaring? Jeg huggede en kopi.
- Hvad siger du? - Jeg kendte ikke detaljerne.
- Jeg sender den til foreningen. - Godt.
Hvad siger Jennifer til det?
- Hun er glad på mine vegne. - Godt.
- Kommer I til middag? - Nej tak. Jeg skal hjem.
- Jeg er stolt af dig. - Tak.
Emmanuel Thomassin? Politichef Courteau fra Preynat-sagen.
Det drejer sig om Deres vidneforklaring.
Har De mulighed for at møde fader Preynat i morgen kl. 9?
- I morgen? - Ja, der bliver rejst tiltale.
Der er andre, hvis sager ikke er forældede.
- Kan jeg tage min mor med? - Nej, en advokat.
- Javel - Skal vi sige det?
- Okay. - Tak. Vi ses i morgen.
- Nå? - Jeg må have fat i min advokat.
Du skal ikke ringe til den kælling. Hun var værdiløs, da du blev skilt.
Klap i, og skrid. Skrid!
Ærlig talt. Sagen er 25 år gammel, og han vil nok benægte alt.
- Så slår jeg ham ihjel. - Du er ikke morder, Emmanuel.
Vi skal gå.
- Har du taget dine piller? - Nej.
- Held og lykke. - Vi ses.
- Træd nærmere, og tag plads. - Tak.
Det er jo lille Emmanuel. Hvordan har du det?
Hr. Thomassin er voksen, og sådan bør De tale til ham.
Værsgo at tage plads, hr. Preynat.
Goddag, fru advokat. De kan læse hr. Thomassins forklaring højt.
Hr. Preynat, vedkender De Dem hr. Thomassins anklager?
Ja. Jeg vedkender mig alle anklager.
Krænkede De ham gentagne gange på Deres kontor?
Ja. Alt, hvad han fortæller, er sandt.
- Forstod De Deres magt over børn? - Ikke dengang, men nu...
Jeg kan forstå, at jeg kan have gjort dem ondt.
Tror De, den unge mand her har lidt?
Ja, det må han have.
Men ser De...
Jeg talte flere gange med foresatte, men ingen gjorde noget.
- Vidste deres foresatte det? - Ja.
- Alle lige fra kardinal Decourtray... - Til kardinal Barbarin?
- Ja! - Og de gjorde ikke noget?
Hvad sagde De til Deres foresatte?
At jeg havde en svaghed for børn.
- Ikke noget mere præcist? - Nej.
Hr. Courteau, jeg vil gerne tilføje noget.
Vi lytter.
- Emmanuel, min dreng... - Han er voksen.
Hr. Preynat.
Jeg vil gerne sige til Emmanuel...
- Tilgiv mig det, jeg udsatte dig for. - Udsatte Dem for.
Det, jeg udsatte Dem for.
Hr. Thomassin?
De misbrugte min tillid.
Og de mange tusinders, som kom i kirken.
Jeg var et barn. Deres små julelege ødelagde mig.
De ødelagde mine faderværdier.
Jeg tilgiver Dem aldrig.
- Har De noget at tilføje? - Nej.
Følg ham ud. Farvel, hr. Preynat.
Sådan. Det er overstået.
Det møgsvin.
- Hvordan gik det? - Det ved jeg ikke.
- Min advokat, Nadia. - Han sagde, hans foresatte vidste det.
- Han er syg, men... - Han skal retsforfølges.
- Det skal kirken også for tavsheden. - Kom, François.
Vi ringes ved. Til angreb på Preynatoren!
- Hvad sker der? - Tillykke.
- Med hvad? - Din sejr.
"Der er indledt en efterforskning mod fader Preynat, 71 år-
- for seksuelle krænkelser og voldtægt af mindreårige."
For fanden da...
Jeg tror, jeg ringer til min far.
Hvorfor?
Jeg vil spørge, om han har hørt om foreningen.
Han vil være stolt af, at jeg er med i det her.
- Ved han noget om Preynat? - Nej.
Hvorfor så gøre det?
Det påvirkede min seksualitet.
Ikke om jeg var til kvinder eller mænd, men det var svært at have et forhold.
Jeg var et fremmeligt barn. En zebra. Jeg var lærenem.
Men jeg udnyttede det ikke. Jeg klarede mig dårligt i skolen.
Hvad vil De så nu?
Have Preynat dømt og have andre til at vidne mod ham.
Have kirkeloven ændret, så sagerne ikke kan forældes.
Jeg har to børn og håber, det ændrer sig.
- Det er det, vi kæmper for. - Endnu en gang tak. Vi ses.
- Er der en udsendelsesdato? - Ikke endnu. Jeg skriver til Dem.
- Tak. Farvel. - Farvel.
Var det fedt at tale med hende journalistluderen?
At spille offer over for hende? Håber du på at få slikket pik?
- Hun ville gøre det. - Røvhul.
Hvad er der med dig?
Du ville også i tv, men må nøjes med retssagen. Ynkeligt.
- Det er dig, der er ynkelig. - Så jeg er ynkelig, hvad?
Du burde støtte mig.
Hvorfor opfører du dig sådan?
Jeg forstår det ikke.
Du skulle støtte mig. Du har selv prøvet det.
Så, så.
Det var det. Tag bare tøj på.
De har faktisk en krum penis, som kan tilskrives Peyronies sygdom.
Min advokat spørger, om det kan sættes i forbindelse med befølingen.
Som bevismateriale.
Ja, den kan godt være begyndt at krumme i puberteten-
- på grund af usædvanlige bevægelser.
- Cirkulære bevægelser. - Ja.
Det er 20 år siden. Da kunne jeg have stillet en præcis diagnose.
Men måske har De bare en krum penis fra naturens hånd.
Jeg kan kun...
- Goddag. Hvordan går det? - Fint. Hvad med Dem?
En lægeerklæring havde hjulpet, men vi kan stadig bruge det i retten.
- Vil De se billeder? - Billeder?
- Af mit lem? Hvad han gjorde? - Det behøver jeg ikke.
Skal vi komme i gang?
Er alle bekendt med, at der er rejst tiltale mod Preynat?
Det har sendt chokbølger gennem stiftet. Barbarin modsiger sig selv.
Først sagde han, han erfarede det fra Alexandre i 2014. Nu siger han 2007.
Hans advokater har fortalt ham om forældelsesfristen.
Hvis retten renser ham,
er det umoralsk, da han vidste det og intet sagde.
Sammen med vores advokater forsøger vi at få ham
og hans følgesvende sigtet-
-og dømt for at dække over det.
- Og den kanoniske retssag? - Vi har kontaktet Barbarin og paven.
Vi har intet hørt, men mediedækningen hjælper nok.
Jeg vil i øvrigt gerne følge op på min idé fra i sidste uge.
Jeg har fundet en pilot. Han vil gøre det for 3000 euro.
Forklar det for dem, som ikke var her.
Ud over retssagen mod Barbarin skal vi have noget bevågenhed.
Og jeg overvejer noget sky writing.
Et fly, der tegner en stor pik med vores logo på himlen over basilikaen.
- Morsomt. - Skulle vi ikke bare smide flyere ud?
Nej, vi spørger: "Hvad ryster jer mest? En pik eller pædofile præster?"
- Det er lidt meget. - Vi kan også lave en over Vatikanet.
Det vil han gøre for 4000, fordi det er sjovt, og fordi vi er en forening.
- Så får vi det ud i hele verden. - Sådan skal det ikke gøres.
Vi skal bringe foreningen i søgelyset:
"Pædofili: Kirkens tavshed skal brydes."
- Det er alt for langt. - Du skal vel ikke bestemme det hele?
Jeg taler bare om mulighederne.
Men du har ret. Hjemmesideadressen ville være god, men er for lang.
Det er da en fin idé.
- Ja, din mands. - Chokerende billeder skaber omtale.
Et logo på himlen betragter jeg som reklame og ser væk.
En pik taler til folk. Det ryster dem mere end de her handlinger.
- I to er utrolige. - Det er folkeligt.
Vælger vi en pik på himlen, skal budskabet fremstå tydeligt.
Det handler om præsters seksualitet, som er tabubelagt.
Særlig pædofili. Hold det på et sagligt plan, så er jeg med.
Enig, Fabrice. Vi skal have millioner af hits.
Masser af omtale. Lad folk blive forargede.
Det vil lægge pres på stiftet, politikerne og anklagerne.
Det kræver Fourvière-stiftelsens tilladelse at fotografere basilikaen.
- Det vil ikke hue dem. - Det blæser vi på.
Kæmpekondomet på obelisken i Paris gav også omtale,
men var kontroversielt.
Sådan er verden indrettet i dag.
Påsken er et godt tidspunkt.
Hvis vejret er klart.
Det er for rystende for de fleste. Det er for letkøbt at chokere folk.
- De må ikke tro, vi er skingrende gale. - Det er vores advokat, Nadia.
Så er det vist spisetid.
- Hej. Er du Alexandre? - Ja, hej.
Jeg hedder Emmanuel. Jeg har læst din historie på hjemmesiden.
Tænk, at de fik dig til at bede med Preynat i hånden.
- Min hustru, Marie. Emmanuel. - Godaften.
Jeg blev rørt over Deres historie.
Farvel.
Ingen pik over basilikaen. Nadia siger, at vi bliver sagsøgt for injurier.
Jeg burde have været advokat.
- Et glas vin? - Hvid, tak.
Er der i øvrigt nogen, der kan passe vores hotline?
Vi får opkald fra ofre og medierne døgnet rundt.
Jeg er færdig. Er der nogen, der kan?
Jeg kan godt.
Jeg er Emmanuels mor. Jeg er gået på pension, så jeg har tid.
Alle tiders. Tak.
- Er du sikker? - Ja. Goddag.
- Alexandre. Min hustru, Marie. - Vin?
Ja tak. Goddag.
Jeg har fantaseret om at rive hans øjne ud og flå hans fingre af én efter én.
- Som i 'Håndlangerne'? - Den har jeg ikke set.
- Han skærer øret af en gut. - Og taler til det.
Så er det sengetid, drenge. I skal tidligt op.
Godnat.
Godnat, drenge. Ingen mareridt om afrevne ører, vel?
- Skønne unger. - Marie har opdraget dem godt.
- Vi har et godt forhold. - Det har jeg ikke til mine forældre.
Det samme her. Du skulle se min mors sms'er til mig.
- Du har ikke sparet hende for noget. - Nu skal I høre en, jeg sendte hende.
"Vi er ikke imod kirken. Barbarin beskyttede en pædofil."
Det er rædselsfuldt for en niårig at rive den af på en præst.
I beskyttede os ikke.
"Vi er ofrene, som har sluppet skammen og frygten."
Brutalt. Hvad svarede hun?
"Vi elsker dig, min skat. Pas på dig selv og på medierne."
- Det er Lila. - Nej, lad mig.
- Skal vi tage kaffen i stuen? - Ja.
I er en beundringsværdig familie.
Tak.
Jeg har hverken familie eller arbejde og et giftigt forhold til min kæreste.
Det har heller ikke altid været let for os.
Men I er stadig sammen. Du støtter ham.
- Det er rigtigt. - Jeg ved ikke, hvordan I gør.
Det er svært at leve sammen med zebraer som os.
- Undskyld, sagde jeg noget forkert? - Nej... undskyld.
Er du okay?
Jeg vil fortælle dig noget, de øvrige medlemmer ikke ved.
Jeg er i stand til at hjælpe Alexandre, fordi vi kæmper den samme kamp.
Jeg er med.
Jeg blev også misbrugt.
Det var en nabo.
En ven af familien. Alle elskede ham.
Han er død nu, så det er for sent.
Hvis jeg sagde noget, ville min familie gå i opløsning.
Det kræver mod at stå frem. Det har jeg ikke kunnet.
Derfor beundrer jeg jer.
Tak.
- Hvem er det? - Det er mig. Emmanuel.
- Emmanuel er kommet. - Luk ham ind.
- Du skulle have ringet. - Jeg var i nabolaget.
- Lidt kartoffelmos? - Ja tak.
- Har du fået det, jeg har sendt, far? - Ja.
- Har du kigget på det? - Vi har alle vores at slås med.
Jeres forening får ellers skabt noget postyr.
Jeg syntes, du skulle vide det.
For at kunne forstå, hvorfor jeg havde det så svært som barn.
Det er alt sammen din mors skyld. Hun sendte dig derhen.
- Hun vidste det ikke. - Du kender min holdning til hende.
Hun fik det, som hun havde fortjent. Hun vendte dig mod mig.
Det er ikke dig, der er offeret. Det er mig.
Offeret? Hold dog op.
Du er voksen nu. Få noget ud af dit liv.
Det her er mit liv. Bryd tavsheden er mit liv.
Du fatter aldrig noget. Undskyld, jeg ulejligede dig.
- Dårlig idé. - Vi er glade for at se dig.
Undskyld, Nicole.
Sig til det gamle røvhul, at han kan rende mig.
Du kunne godt have gjort dig lidt umage.
- Andet? - Nej tak.
- Det bliver... 6 euro, tak. - Værsgo.
- Har du kendt fader Preynat? - Ja.
Jeg er et af hans ofre.
Jeg kom på St. Luc.
- Jeg var spejder. - Er det noget, du gerne vil fortælle?
Nej, nej. Det går fint.
- På gensyn. Ja, frue? - Farvel.
Jeg forstår det godt.
Godt. Okay.
Det er hårdt, men det ville være godt for Dem at få skrevet det hele ned.
De ringer bare. Frisk mod.
Telefonen har kimet hele formiddagen. Der er mindst tre nye ofre.
- En nonnekage. Hvor sødt. - Du fortjener den.
Jeg tror også, at bagersønnen, Etienne, blev krænket.
- Har han sagt det? - Ja, mellem linjerne.
Han bor også stadig hjemme, og bagerforretningen er hele hans liv.
- Tror du, han vil vidne? - Nej.
Det ville skade forældrenes forretning.
De har fem bagerier i Lyon og er meget katolske.
Går det godt med dig? Hvad med Jennifer?
- Vi holder pause. - Hvor trist.
Jeg er træt af det. Hun kan ikke klare, at jeg har det bedre.
Jeg har besøgt far.
- Hvorfor? - For at tale med ham.
- Og? - Alle har deres at slås med, sagde han.
- Han ændrer sig ikke. Var Nicole der? - Ja.
Mor, kan du huske, at jeg fortalte dig, at Preynat havde kysset mig?
Ja... svagt.
Hvorfor sagde du ikke noget?
Jeg kunne slet ikke forestille mig sådan noget.
Efter kirke kyssede han alle børnene. Jeg kunne ikke forestille mig...
Det bebrejder jeg mig selv nu.
Det er Bryd tavsheden. Goddag, hr.
Naturligvis.
Jeg lytter.
Jeg sværger at gøre mit bedste
giver mit æresord på
at ære dig.
Herre
min hengivenhed for dig vokser for hver dag, der går
jeg vil værne om mit løfte
min Herre Jesus.
Jeg vil altid være tro mod mit fædreland...
Kom og bed, Emmanuel.
Hvorfor troede De på fader Preynat i 2007-2008?
Jeg tror på, hvad folk siger.
Lourdes, marts 2016 Det her er kammet helt over.
Og med rette.
Altså... Børnene kommer naturligvis i første række.
Jeg spurgte, om han havde gjort nogen noget efter 1990.
"Nej," forsikrede han mig."Jeg er forfærdet over, hvad jeg har gjort."
Jeg må tilstå, at jeg troede ham. Og tog jeg fejl-
- og har der været flere tilfælde, er det tragisk.
Jeg forstår, at ofrene er umådelig mærket af det.
Men jeg har aldrig dækket over nogen forbrydelser.
Sagerne er, Gud være lovet, forældede nu.
Måske ikke dem alle. Det må retten afgøre.
Det er en voldsom udtalelse. "De er, Gud være lovet, forældede."
Ja, jeg mener bare, at rent juridisk er sagerne forældede.
"Gud være lovet" betyder "heldigvis".
Ja, det var et dårligt ordvalg. Det ved man også godt.
Da jeg traf offeret, bad jeg ham om at sende brevet.
Jeg var dybt forfærdet.
Skønt sagen var forældet, var det første, jeg gjorde-
- at sende det til Rom, og svaret derfra var:
"Det er uacceptabelt. Fjern ham fra præstegerningen."
Tak for korrektionen.
Og retssagen?
Jeg spurgte paven, om han kunne se bort fra forældelsen.
Det gik han ind på. Retssagen tager nogle uger.
Præster vil studere bevismaterialet, høre vidnerne-
-og afsige en kanonisk dom.
Kan fader Preynat blive dømt fra kjole og krave?
Det er tænkeligt.
Julen 2016
Jeg vil gerne udbringe en skål. For jer alle.
For vores arbejde i foreningen, som vil få Preynat dømt.
Og forhåbentlig også kirken og Barbarin.
Jeg vil gerne sige tak for alt, hvad I har gjort.
For jeres støtte. Den har ændret mit liv.
Den har givet det mening og værdi.
Takket være jer giver alt det, vi har været igennem, mening.
- Jeg tuder snart. - Skål for årets Lyon-borgere.
Forestil jer Barbarin, da han hørte det.
- Skål. Jeg henter desserten. - Jeg hjælper.
Når vi nu er i gang, vil jeg sige, at Dominique og jeg...
- VI har fuldført vores opgave. - Hvordan det?
Vi har dækket alle medier bortset fra World of Animals.
Det er lykkedes. Preynat bliver dømt.
Der er mere i det. Det ved du også godt.
Kirken nægter at udvikle sig.
Hvad Gilles ikke har nævnt er-
- at vi har brug for tid nu som par og som familie.
Det har tæret følelsesmæssigt og professionelt.
Der er vendt op og ned på vores liv. Jeg forstår godt, at I trækker jer.
Alt er kørt i stilling. Advokater og dommere tager den herfra.
- Der røg den gode stemning. - Nej.
Men det er stadig ofrene, der kommer i første række.
- Vi er ofrene. - Jeg mener alle de andre ofre.
- Er datoen for retssagen fastlagt? - Nej.
Preynat er gammel. Sæt han dør eller begår selvmord.
Så bliver der ingen retssag. Så har det hele været forgæves.
- Han begår ikke selvmord. - Han kan komme ud for en ulykke.
- Stop konspirationsteorierne. - Mange ønsker ham af vejen.
Selv uden for kirken. Bankfolk og politikere i Lyon støtter Barbarin.
Jeg har en god nyhed. Jeg har anmodet om apostasi.
- Hvad er det? - Når man officielt bryder med sin tro.
- Det er sørgeligt. - Jeg går ikke ind for katolsk hykleri.
Vores datter vil ikke firmes. Dåben og troen tæller mere end institutionen.
Stærk politisk tilkendegivelse, François.
Vi må bekæmpe institutionen indefra. Der står man stærkere.
Hvordan kan du sige det? Dine oplevelser beviser det modsatte.
- Vi kunne alle sammen... - Anmode om apostasi.
Vi kontakter pressen. Forestil jer overskrifterne.
"Bryd tavsheden forlader den katolske tro." Fantastisk.
Nå, ikke? Det var bare en tanke.
- Nogen, der vil have dessert? - Nej tak. Jeg tager en smøg.
Hej.
- Vil du køre med, Emmanuel? - Ellers tak. Hej.
Tak. Vi ses.
- Farvel og god jul. - Glædelig jul.
- Er du okay? - Ja.
- Du kommer sent hjem. - Det er søndag i morgen.
- Har du været sammen med Elonie? - Ja, det var en sjov fest.
- Hvad med middagen? - Lidt anspændt.
Vi fejrede, at vi blev årets borgere. Ved du, hvem der vandt sidste år?
- Prøv at gætte. - Aner det ikke.
- Barbarin. - Fedt.
- Godnat. - Godnat.
- Far? - Ja?
Tror du stadig på Gud?
Fader Preynat antages at være uskyldig.
Hans retssag er ikke berammet.
Den 7. Marts 2019 blev kardinal Barbarin
idømt seks måneders betinget fængsel-
- for at have undladt at reagere på pædofilianklager.
Han har anket dommen og antages at være uskyldig.
Den 3. August 2018-
- blev forældelsesfristen udvidet fra 20 til 30 år fra ofrenes myndighedsalder.
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.shareuniversity.org
Tekster: Lisbeth Beierhom Oneliner